Ako som sa vybral s lístkom SLOVAK 2013 za poznaním na Záhorie
![Ako som sa vybral s lístkom SLOVAK 2013 za poznaním na Záhorie](/upload/images/spravy/_intro/005007.jpg)
ZSSK pripravila na obdobie od 1. júla do 31. augusta 2013 pre držiteľov svojich vernostných preukazov letnú akciovú ponuku na neobmedzené cestovanie vlakmi ZSSK počas 31 dní. Keďže som držiteľom preukazu Senior railplus, po dlhom zvažovaní som sa nakoniec rozhodol a tento sieťový lístok za 25 € som si kúpil.
Naplánoval som si, že si urobím tri až štyri výlety za poznaním, ako som ich sám pre seba nazval. Prečo som ich takto nazval? Preto, lebo ja nie som iba fanúšikom železníc. Ja mám tých záľub viac. Pešia turistika, cyklo turistika, cestovanie. Rád cestujem. Autom, vlakom, bicyklom a podobne.
Rád spoznávam miesta a mestá, kde som ešte nebol. Na Slovensku je 138 miest. Ostatné sú obce. Zbieram pohľadnice miest. Mám nie veľkú zbierku (asi 2000 kusov) pohľadníc ešte z detstva a tak v nej viac menej pasívne pokračujem. Navštevujem sporadicky mestá v ktorých som ešte nebol a kupujem si v nich pohľadnice. Mám na týchto 136 pohľadníc zvláštny album. Nie je to preklep. Na Slovensku je 138 miest, ale môj album má len 136 strán. Musím pridať dve strany. Priznávam, že až teraz, pri písaní tejto reportáže som sa od Googla dozvedel, že na Slovensku je už 138 miest, nie 136, ako som to vedel ja. V roku 2001 totiž pribudli dve nové mestá. Šaštín-Stráže a Krásno nad Kysucou. Nejako som to nepostrehol. Ale aj s týmito dvomi novými mestami mi už do naplnenia albumu veľa nechýba.
Na svojom prvom výlete som sa rozhodol navštíviť tri mestá na Záhorí, v ktorých som ešte nebol. O Šaštíne-Strážach som v čase môjho výletu ani nevedel, že je mestom. Ale hoci by som to aj vedel, na jeho návštevu by som už čas nemal. Iba som cez toto mesto prechádzal vlakom. Snáď inokedy sa mi to podarí. (Ak by mi niekto pohľadnicu Šaštína poslal, bol by som vďačný.) Okrem návštevy miest bolo v zámere výletu aj previezť sa vlakom po tratiach 116 a 114, na ktorých som sa ešte vlakom neviezol. Výpravu som mal detailne vopred pripravenú. Zobral som si na cestu aj bicykel, nakoľko Gbely ležia ďaleko od stanice, takže vystúpiť z vlaku, zabehnúť do centra mestečka pre pohľadnicu, vrátiť sa na stanicu a stihnúť ďalší vlak, by bol problém. Takto s bicyklom som stihol všetko a okrem toho som si aj urobil 35 km dlhú cyklotúru.
Takže som spojil dovedna tri moje záľuby na jednom výlete. Cestoval som vlakom do Kútov, odtiaľ som išiel na bicykli do Skalice. Zo Skalice potom už vlakom až do Trebišova. Niektorí ľudia ťažko chápu, že pre takúto hlúposť som sa vybral tak ďaleko do sveta. Napríklad vlakvedúci v motoráčiku v Skalici mi vystavoval batožinový lístok na bicykel a keď som mu povedal, že idem do Trebišova, tak len nechápavo krútil hlavou. Jeden pán, ktorý počul kam cestujem, sa ma opýtal, že kde som bol ubytovaný. Keď som mu povedal že nikde, že ráno som došiel, že som cestoval v noci a teraz idem domov a prídem do Trebišova pred polnocou, tak sa chytal za hlavu.
Bývam asi 10 km od Trebišova v malej dedinke. Manželka ma odviezla do Trebišova autom. Bicykel sa pohodlne vojde do nášho kombíčka. Tu som si kúpil batožinový lístok na bicykel z Trebišova až do Skalice, po trase Trebišov - Košice - Žilina - Trnava - Jablonica - Kúty - Skalica. Pani za okienkom mi vnútila okrem batožinového lístka za 1 €, aj miestenku na bicykel za ďalšie 1 €. Nechápal som prečo, ale zmieril som sa s tým. Tých vešiakov na bicykle bolo vo vlaku iba šesť. Keby niekde po ceste nastúpili ďalší cyklisti s miestenkami, asi by som mal problém. Zmierený s tým, že ma železnica zbytočne pripravila o 1 €, som podliezol podchodom na nástupište očakávať svoj vlak.
Odstavený „okuliarnik“ v Trebišove © Ondrej Krajňák
Urobil som niekoľko nočných záberov, len tak bez statívu s opretým aparátom o stĺp. Videl som tu postávať okuliarnik 754 032-1, pantograf 460 040-9, ktorý mal na opačnej strane voz 460 055-7, tranzistor 742 222-3, ktorý práve dokončil posun. Môj rýchlik R 614 Zemplín dorazil do Trebišova z Humenného načas. Dotiahol ho okuliarnik 754 035-4. Okuliarnik odstúpil a nahradil ho peršing 163 049-0. V Košiciach peršing odstúpil a nahradila ho gorila 350 014-7. V Trebišove stačí na výmenu rušňa 12 minút, v Košiciach stojí tento rýchlik 54 minút. Nechápem prečo. Manželka ma doprevádzala až k vlaku. Pomohla mi naložiť bicykel. Prepravný poriadok Železničnej spoločnosti hovorí, že naloženie bicykla si zabezpečuje cestujúci sám.
Tak som si ho aj zabezpečil. Akoby som tušil, že mi nebude mať kto pomôcť. Mladý sprievodca totiž bude pri vás stáť a pozerať ako sa trápite a za ten svet vám nepomôže. Ako by mu to ten predpis priam zakazoval. Ale nie je to všade tak. Stretol som aj ochotných sprievodcov. Naložili sme bicykel do vozňa č. 7 Bdee, v ktorom bolo v rozšírenom nástupnom priestore zariadenie na zavesenie 6 bicyklov. Jeden bicykel tam už visel, tak som svoj zavesil vedľa. Sadol som si hneď do druhého kupé od bicykla. Sedeli tam už dvaja páni. Sadol som si k oknu v smere jazdy a nudne pozeral do ona, za ktorým som videl iba tmu. Chvíľu som čítal noviny, chvíľu som podriemkaval a takto mi cesta ubiehala. Nad ránom sa začal vlak napĺňať. Vystúpil som v Trnave.
Vlak asi 8 minút meškal, takže sme do Trnavy dorazili o 5.43 hod. V Trnave som ešte z vlaku nevystupoval, takže som si vždy pamätal v Trnave iba tú starú stanicu. Teraz som bol prekvapený tou novou. Po vystúpení som sa podchodom dostal pred novú odbavovaciu halu. Vošiel som s bicyklom dnu a pozeral na tabuľu, odkiaľ bude odchádzať môj vlak do Kútov. Koľaj ešte uvedená nebola. Zavesili to necelých desať minút pred odchodom vlaku. A to sa mi nepáčilo. Teraz rýchlo von z haly, po schodoch dole, potom rýchlo ku podchodu aj s bicyklom a zase po dlhočizných schodoch aj s bicyklom dole, a potom zase hore na nástupište k vlaku. Nie veľmi pohodlné.
V 21. storočí stavajú novú stanicu a nepostavia pohyblivé schody, alebo pohyblivé chodníky. Ešte tú budovu postavia vyššie o nejakých sedem schodov ako je perón. Úžasné. V Trebišove v obchodnom dome máme zo suterénneho parkoviska pohyblivý chodník pred vchod do obchodu. A v Trnave na stanici by to bol asi prepych. Môj osobný vlak 2602 do Kútov pozostával z laminátky 240 054–7 a dvoch vozňov Bdgtmee. Naložil som si bicykel do nástupného priestoru a sadol som si hneď blízko bicykla. Cesta po trati 116 ubiehala pokojne. Cestujúcich bolo málo. Občas niekto nastúpil, vystúpil. Vlak poloprázdny. Len s malým meškaním sme dorazili do Kútov.
Pohľad na stanicu Kúty © Ondrej Krajňák
Chvíľu som sa obzeral po stanici, po chvíli som nabral odvahu a prebehol som cez celé koľajisko k nákladnému vlaku, ktorý mal v čele dvojicu okuliarnikov AWT 753 727-7 a 753 725-1. V diaľke stáli ďalšie dva okuliarniky, podľa farby som usúdil, že asi budú od spoločnosti OKD. Ale tak ďaleko som nechcel ísť. Aj tak stáli v tieni a v proti svetle. Na ľavo od staničnej budovy, blízko zhlavia od Lanžhotu, stálo niekoľko rôznych strojov. Boli dosť ďaleko od budovy, tak som nechcel riskovať a pobehovať tam po koľajach. Na stanici je oddelenie železničnej polície a nechcel som si predražiť výlet. Tak som sadol na bicykel a smutne som sa pobral preč. Pri plánovaní mojej cyklotrasy som si na Googli našiel cestu okolo trate 114 až po Gbely.
Len na tom moravskom zhlaví bolo treba preniesť bicykel na druhú stranu za koľaje. Keď som tak pomaly išiel k tomu zhlaviu, všimol som si otvorené dvere v betónovom plote, ktorým je stanica ohradená. Nakukol som dnu a bol som priamo naproti stavadlu, priamo pred tými zaparkovanými rušňami. To už som neodolal a riskol som to. Vybral som aparát, bicykel som nechal pri bráne a prebehol som cez koľaje k tým rušňom. Stáli tam rôzne stroje, pre mňa veľmi zaujímavé. Napríklad trojica tranzistorov 742 541-6, 742 540-8 a 742 523-4 firmy ODOS, ďalší okuliarnik AWT 753 729-3, „bulharská“ laminátka 242 555-1 spoločnosti Lokorail, 230 045-7, ktorá nemala logo firmy, takže neviem, komu patrí. Ale stála tam i 230 006-9 ČD Cargo, alebo ER 20-009 MRCE dispolok, a dve laminátky 240 032-3 a 240 031-5.
Po zdokumentovaní som sa vrátil k bicyklu a došiel som po ceste na koniec stanice. Tu som naozaj našiel vyšliapanú cestičku v tráve ako jasný dôkaz toho, kadiaľ ľudia prechádzajú cez koľaje. Preniesol som bicykel na druhú stranu a tu už bola moja cesta. Urobil som si tu krátku prestávku. Prezliekol som sa do cyklo odevu, upevnil cestovnú tašku na bicykel, nasadil si prilbu a vydal som sa na svoju púť. Súbežne vedľa trate viedla krásna lesná asfaltka po peknom borovicovom lese. Cesta po nejakých 300 metroch prešla priecestím na ľavú stranu trate. Prešiel som po nej necelý kilometer a vtom som si uvedomil, že idem okolo elektrifikovanej trate.
Priznám sa, že aj keď sa zaujímam o železnice, zaujímajú ma viac rušne, ako vybavenosť tratí. Myslel som si, že trať 114 nie je elektrifikovaná. Trochu ma to zmiatlo. Zľakol som sa, že idem okolo trate 116. To zhlavie v Kútoch sa totiž rozvetvovalo na viac koľají, tak som si myslel, že idem zle. Zbadal som ale za sebou na trati pracovníka v oranžovom oblečení, tak som sa kúsok k nemu vrátil a pre istotu som sa ho opýtal, či idem dobre. Pán mi vysvetlil, že idem dobre, že koľaj je zatrolejovaná po Holíč. Potešil som sa na jednej strane, ale na druhej strane som sa sám pred sebou zahanbil, že ešte ani vybavenosť slovenských tratí neovládam a že pri plánovaní tohto výletu som si mal aj trať naštudovať. Už sa v budúcnosti polepším.
Cesta lesom do Gbelov © Ondrej Krajňák
Tak som sadol na bicykel a krásnou cestičkou za slnečného počasia som uháňal ku Gbelom. Pred zastávkou Gbely zastávka sa cesta stočila doprava cez priecestie na opačnú stranu trate, kolmo do lesa. Cesta opustila trať a smerovala lesom k mestečku Gbely. Tak som si pokojne šliapal do pedálov a odrazu som na križovatke lesných ciest zbadal na strome smerovú tabuľku, ktorá oznamovala, že o 0,8 km vedľa je prvý naftový vrt v Československu. Tak som sa otočil a vybral som sa tým smerom. O chvíľu som bol pri malom pomníčku, ktorý oznamoval, že je to prvý vrt na živice v Československu. A ďalej:
Začiatok vŕtania .................... 23.10.1913
Ukončenie vrtu ...................... 10.2.1914
Konečná hĺbka ....................... 237,80 m
Ložisko nafty v hĺbke .............. 163,80 m
Začiatok ťažby ....................... 13.2.1914
Vyťažené množstvo nafty ........ 3595 ton
Vŕtanie bolo prevedené ručne.
![](https://www.vlaky.net/upload/images/reports/005007/31.jpg)
Námestie v Holíči © Ondrej Krajňák
![](https://www.vlaky.net/upload/images/reports/005007/47.jpg)
Os 2023 v stanici Kúty © Ondrej Krajňák
![](https://www.vlaky.net/upload/images/reports/005007/25.jpg)
Aj prvý vrt na naftu v Československu má svoj pomník © Ondrej Krajňák
Odkazy:
- Letné sieťové cestovné lístky SLOVAK 2013
- Gbely - Wikipédia
- Holíč - Wikipédia
- Skalica (mesto) - Wikipédia
- zdroje uvedené pod odkazmi v texte
Úvodná snímka: Lanžhotské zhlavie stanice Kúty © Ondrej Krajňák
Galéria
Súvisiace trate
Súvisiace odkazy
- Po nevyužívanej trati za krásami a kultúrou dolného Záhoria, 21.9.2020 8:00
- Naša téma: Letná ponuka ZSSK, 29.6.2020 8:00
- Ako som sa vybral s lístkom SLOVAK 2013 za poznaním na hornú Nitru, 2.9.2013 8:00
- Ako som sa vybral s lístkom SLOVAK 2013 za poznaním na Žitný ostrov, 26.8.2013 8:00
- Ako som sa vybral s lístkom SLOVAK 2013 za poznaním do Tekova, 19.8.2013 8:00
- Ako som sa vybral s lístkom SLOVAK 2013 za poznaním na Kysuce, 12.8.2013 8:00